На подальший розвиток миротворчого переговорного процесу впливатимуть як результати воєнних дій в Україні, так і результати президентських виборів у США
З'явилася інформація, що Глобальний саміт за українською формулою миру відбудеться у Швейцарії у середині червня. При цьому досі не зрозуміло, чи візьме у ньому участь Китай, який хоче бачити на подібному заході Росію, а також просуває свій план врегулювання. Тим часом президент України Володимир Зеленський вкотре відкинув ідею переговорів із російським диктатором Путіним, а також угоду про мир ціною територіальних поступок країні-агресору. Про що свідчить активізація миротворчої теми? Як події на цьому фронті можуть розвиватися в найближчому майбутньому? Видання "Коментарі" із цими питаннями звернулося до експертів.
У найближчі півроку не варто очікувати сенсацій та проривів
На думку політолога, політичного консультанта Володимира Фесенка, немає якоїсь особливої активізації миротворчої теми. Як немає і жодних реальних мирних переговорів нині.
"Для завершення війни між Росією та Україною шляхом рівноправних переговорів зараз набагато менше передумов, ніж рік тому, – вважає експерт. – Росія готується до
наступу, і згодна вести переговори лише на своїх умовах, які категорично неприйнятні для України. Як і для Росії неприйнятна "Формула миру"
президента Зеленського. Глобальний саміт миру – це ініціатива України для пропагування та просування цієї самої "Формули миру", насамперед серед країн Глобального Півдня. Участь Росії у цьому саміті не планується. А дата його проведення вже неодноразово відкладалася".
Спочатку, нагадує політолог, планувалося його проведення ще наприкінці минулого року. Але в процесі підготовки саміту стало зрозуміло, що зібрати досить велику кількість державних лідерів, та ще й з такого складного та делікатного питання, навколо якого стикаються інтереси США, Заходу, Росії та Китаю, дуже складно.
"Але раз приблизну дату назвали, значить, є впевненість, що такий саміт таки відбудеться – і його підготовка вступає до завершальної фази, – зазначає Володимир Фесенко. – Завдання української дипломатії на цьому саміті – спробувати виробити якусь спільну позицію учасників, яку буде пред'явлено Росії. Наприклад, заклик до припинення вогню та виведення військ з української території. Зробити це буде дуже складно. Але, судячи з заяв президента Зеленського, саме такий результат він хоче бачити від Глобального саміту миру".
Питання щодо участі Китаю в цьому саміті залишається відкритим, наголошує експерт. Він припускає, що поки що більш ймовірний сценарій – Китай утримається від участі в цьому саміті, але, можливо, не перешкоджатиме участі в цьому саміті своїх союзників та партнерів серед країн Глобального Півдня.
"Ніякого свого плану врегулювання російсько-української війни у Китаю немає. Є лише абстрактна мирна позиція – "за мир у всьому світі" та за повагу
абстрактного суверенітету. За темою мирних переговорів щодо завершення війни в Україні Китай діятиме за обставинами, і, безперечно, збереже свою претензію на роль посередника у процесі мирного врегулювання", – запевняє Володимир Фесенко.
Він зазначає, що на подальший розвиток миротворчого переговорного процесу впливатимуть як результати воєнних дій в Україні (зокрема, чим закінчаться спроби російського наступу), так і результати президентських виборів у США.
"Найближчі півроку я не чекаю сенсацій та проривів у миротворчому переговорному процесі", – зізнався політолог.
Європа та США намагаються знайти вихід із політекономічного глухого кута
Кандидат наук із держуправління Юрій Гаврилечко міркує так:
"Якщо твої партнери пропонують тобі укласти мир із твоїм ворогом, значить, за твоєю спиною вони вже з ним домовилися. І зроблено це було за твій рахунок. Саме так це варто розуміти. Не буває ніяких інших "формул миру", відмінних від "формули перемоги". Зазначу, що жодного Форуму про формулу перемоги не те, що не було проведено, ніхто про це не заїкався".
Схоже, продовжує експерт, що і Європа, і США намагаються знайти вихід із політекономічного глухого кута, в який самі себе привели, надаючи обмежену військово-технічну допомогу Україні і поступово вводячи санкції проти Росії.
"Розтягнувшись на кілька років, така політика дозволила російській економіці адаптуватися та перейти на військові рейки. І тепер обсяги військово-технічної допомоги для України з боку західних партнерів мали б стати ще більшими, чого вони собі, очевидно, наразі дозволити не можуть. Тому й йдуть розмови про "формулу миру", що дозволяє виграти час для перебудови їхніх економік з урахуванням нових ризиків і загроз з боку РФ", – пояснює Юрій Гаврилечко.
Проблема, за його словами, у тому, що за цей же час Росія активно вбудовувалась до порядку денного протистояння Глобального Півдня нинішнім центрам світової політики та економіки (США, Великій Британії та ЄС).
"І, швидше за все, саме тому ми спостерігаємо таку ухильну
позицію Китаю як одного з лідерів цього Глобального Півдня, – зазначає експерт. – Україна ж продовжує перебувати у центрі перетинів інтересів різних глобальних гравців, які не мають чітко вираженої позиції щодо середньострокових перспектив розвитку ситуації. Тому нас активно і підштовхують
до "заморожування" війни. Адже її продовження тиснутиме на всіх – і вимагатиме визначитися зі своїми діями якнайшвидше. До чого всі однаково й не готові, і не горять бажанням, оскільки подібне визначення у найближчій перспективі несе загрозу війни загальнопланетарного масштабу".
Читайте також на порталі "Коментарі" - яку мету переслідує Макрон: про що говорить позиція Байдена та Шольца щодо зміни стратегії у війні.